HUORA JA VALAS
Rakas Lola...
Minä olen Poblenou, barrikaadeilla.
Ebro'n taistelun jälkeen nationalistit ajoivat meidät mereen.
He ylittävät Llobregat'n
kuten minä kirjoitin sinulle, aivan tarpeettomasti.
Minä voisin jatkaa pakenemista...
mutta sota on tuonut minut sinun syntymäpaikallesi,
kuten palaisin kotiin,
ja kuten sinä odottaisit minua.
Minä pidin kirjeestäsi.
Siitä on pitkä aika kun olen saanut rakkauskirjeen.
Minä en kirjoittanut sitä.
Hän kirjoitti.
Se on samantekevää. Sinä lähetit sen minulle.
Kuinka sinä tiesit että minä olin Barcelonassa?
Kaikki kertoivat minulle, paitsi sinä.
Että sinä asuit isäsi luona...
poikasi kanssa, ja ilman miestä.
Älkää katsoko häntä tuolla tavalla, minä alan vihata häntä.
Kuka hän oli?
Eräs argentiinalainen kaveri joka kuoli Barcelonassa kun nationalistit saapuivat.
Hänen kuvansa sodasta eivät olleet huonoja mutta...
nämä ovat täydellinen mysteeri.
Katso.
Me saimme ne eräältä keräilijältä.
Kirje tuli kuin paketin mukana, hänen muistikirjassaan.
Ja kirjeen sivut, revitkö sinä ne irti?
Ei, ne olivat irrallaan, näin. Mutta hän ei lähettänyt sitä postitse.
Katso.
- Katso tarkasti. Mitä?
Hän on täsmälleen kuin sinä, oli siinä iässä.
Sinä pakenit minua aivan viimeiseen yöhön asti,
kun kiertue oli ohi ja sinä olit menossa takaisin Espanjaan.
Koko Buenos Aires oli mukana jäähyväisjuhlissa.
Minä en selvinnyt kaikesta siitä, jätin kaiken tanssitytöille,
mutta sinut... minä säästin itselleni.
Kukaan ryhmässä ei riisuutunut kuten sinä.
Kuin se olisi ollut vapautus. Kuin kukaan ei olisi vonut loukata sinua.
Lola!
Mikään tässä elämässä ei voinut pelottaa sinua.
Ei tässä, eikä seuraavassakaan.
Minä melkein putosin!
- Sinä säikytit minut hengiltä! - Mitä sinä aioit tehdä?
Tappaa itseni...
- Jotta he kaikki olisivat nähneet. - Nähneet sinut alasti?
Jos valokuva voi varastaa sielusi, minä otin sen sinä yönä.
Muistosi on edelleen ehjä, muuttumaton.
vangittuna tuohon valokuvaan kuin langennut enkeli.
Onko tuo se nainen kirjeessä?
En tiedä, hän näyttää aivan tanssitytöltä.
Tässä ohjelmassa on joku Dolores.
Mutta se kirje voi olla kenelle tahansa.
Joka tapauksessa. Hänessä on persoonallisuutta.
Mene Argentiinaan, tutki kyseistä ajanjaksoa ja kirjoita siitä.
Kerran...
luostarissa, riisuin kaikki vaatteeni pois rippikopissa.
Sinä päivänä sain peruskoulutukseni päätökseen.
- Kuinka vanha sinä olit? - Neljätoista.
Minä riisuin vaatteeni ja lauloin "Els Segadors".
Bon colp de falc!
Kuulitko sinä kenraalin puheen?
Hän nosti maljan sanoen "paluu Espanjan joukkoomme...
perinteiseen Espanjaan joka on alkanut vapauttaa itseään punaisista."
Minä otin valokuvia hänestä.
Sinä menit yläkertaan ikäänkuin hän olisi loukannut äitiäsi.
Isääni.
Tiedätkö miksi nunnat heittivät minut ulos?
Koska minun isäni poltti erään kirkon ja he surmasivat hänet.
He ovat minun perheeni.
Kukaan muu ei välitä lähdenkö minä vai jäänkö.
Minä. Minä välitän.
Sinä olet menossa Patagoniaan.
Sinä olit ainoa joka ei ollut pakannut.
Sinä et halunnut mennä takaisin Espanjaan.
mutta et uskaltanut jäädä yksiksesikään.
Olit kuullut kaikkea sitä paskaa.
Välitätkö sinä todella minusta?
Totuus on se, että sinä pelastit minun elämäni.
Sinä voit tehdä minulle mitä haluat.
Älä myy sieluasi pirulle.
Kuka sanoi mitään sielusta?
Sinä teit kuten halusit,
ajattelematta hintaa jonka sinun pitää maksaa.
Ja riipumatta jäätkö vai menetkö, se ei ole koskaan ilmaista.
Ja sen keksiminen mitä haluaa, ei tule ilmaiseksi sekään.
- Kuinka pitkäksi aikaa sinä jäät? - Sunnuntaihin saakka.
Maanantaina minun on oltava takaisin töissä.
Kirjoittamassa typeriä artikkeleita naistenlehtiin.
En minä lähettänyt tätä kirjettä siksi, että saisin vain tavata sinut, Vera.
Minä haluan että sinä julkaiset.
20-vuoden iässä sinä olit voittanut jonkun palkinnon ja julkaissut romaanin.
Se oli silloin.
Kun sinä juoksit minun perässäni poimien papereita jotka olin heittänyt.
Eräänä päivänä minä mainitsin tämän kirjan päivällisillä
ja minun isäni nousi pöydästä.
Hän ei koskaan lukenut sitä,
mutta hän ei kestänyt että hänen vanhempansa ylistivät sitä.
- Se pilasi minun elämäni, tiedätkö? - Isäsi.
Kirja.
Oletko sinä varma että haluat että kirjoitan toisen?
Se iltapäivä jolloin sinä otit tuon kuvan minusta, täyttää kokonaisen kappaleen.
Eikä minua pelottaisi kirjoittaa kaikkea siitä.
Useita vuosia on mennyt. Näkyykö se?
Mikä hätänä, Vera?
Minulla on kyhmy tässä. Kokeile.
Sisareni odottaa viedäkseen minut gynegologilleen.
- Etkö sinä koskaan aio pyytää minua jäämään? - Sinun on mentävä gynegologille.
Jordi!
Nuo asiat joita sinä sanot, Vera.
Kun sinä jätit minut Antonion vuoksi.
Näetkö? Sinä et ymmärrä mitään.
Siitä syystä kukaan nainen ei pysy kolmannen panon jälkeen luonasi.
- Sinua kesti vuoden. - Pikemminkin yksitoista kuukautta.
Elämäni onnellisin aika.
Ainoa kerta jolloin en tuntenut olevani yksin koko maailmassa.
- Digame'I en catala. - Et vaig estimar molt.
Catalan...
Tuo on äitini ääni. Hänen sanansa.
Minä makaan lapsuuden sängyssäni ja hänen tarinansa surisevat pääni ympärillä.
Makaatko sinä muissa sängyissä?
Ei kukaan pyydä minua.
Haloo, Toni.
Anteeksi että keskeytän kokouksenne.
Olemme palanneet Madridiin ja minä haluaisin tehdä järjestelyitä Juanitolle.
- Missä sinä olet? - Avenida de Americalla.
Liikenne on kauhea... Kaikki ovat tulossa takaisin kaupunkiin.
Asia on niin... minä en tule olemaan kotona, Antonio.
Minä halusin myös kertoa sinulle sen.
En tiedä mitä minun isäni sanoi, mutta minä olen tehnyt päätökseni.
Olen ajatellut sinä koko kuukauden.
On parempi etten jää kotiin, edes yhdeksi yöksi.
Jos Maribel on kotona, niin minä lähden hänen kanssaan.
Minäkin rakastan sinua.
Arvaa kuka odottaa sinua kylpyammeessa?
Pikachu.
Kylvetämmekö hänet sillä aikaa kun Maribel laittaa päivällistä?
Ja sitten myöhemmin...
Muistatko kuinka me puhuimme siitä että äiti ei jää kotiin yöksi?
Miksi?
Minä olen jo selittänyt sen sinulle.
Tiedätkö että joskus sitä tekee asioita tietämättä miksi?
Ja sitten sinä käsket minut pois.
Minun on saatava olla yksin, rakkaani Tietääkseni mitä haluan.
Mitä sinä haluat?
Minä en tiedä.
En halua hämmentyä sen takia mitä isäni minulta odottaa.
Tai vaari, tai kukaan.
Koko elämäni on ollut sitä samaa.
Ja nyt se on taas melkein tapahtumaisillaan sinun isäsi kanssa.
Juna muistutti minusta kummitusalusta,
kuin tuuliajolla.
Sinä antaisit periksi mille tahansa ilman kärsimättömyyttä.
Mutta minä, joka olen aina halunnut mitä en ole saanut,
olen laskenut minuutteja kuten rangaistusvanki.
Etkö sinä halua toivoa?
Toivoa mitä?
Nythän on Cap d'an. Uusi Vuosi.
Syödään rypäleitä jokaiselle kellonlyömälle ja pyydetään mitä halutaan.
- Ketä sinä kaipaat tänään? - En ketään.
Et edes perhettäsi?
Minä todella kaipaan setääni.
Jos minun isäni tapaisi sinun setäsi hän heittäisi hänet vankilaan.
Hän metsästää anarkisteja.
Sinä voit siis todella toivoa kahtatoista asiaa yhdellä kertaa?
Minä toivon kaikkea mitä haluan.
Nyt kello on kaksitoista!
Minä pelkäsin sinua.
Voin vain myöntää
sen nyt kun sinä olet kuollut.
Sinun ruumiisi pelotti minua, se oli niin täynnä elämää.
Emilio, meillä ei ole. rypäleitä, mutta viiniä on, se on sama asia.
Ja minusta oli vaikea myöntää tätä mutta...
elämä erotti meitä enemmän kuin kuolema.
Minä haluan aina rakastua tällä tavalla.
Minuun.
Keneen tahansa. Keneen tahansa minä valitsen.
Minuun.
Minä toivon että sinä kuolisit ennen minua.
Täyttykööt kaikki toiveeni.
Ei ole hyvä sanoa "kaikki".
Ne on sanottava yksitellen.
Jos ei huijaa, niin toive toteutuu.
Jordi!
Minä näin unta.
Sinä pelastit minun henkeni.
Jossain hotellissa.
Viime yönä. Minä vein Juaniton kotiin ja soitin sinulle.
En ole tuntenut itseäni näin yksinäiseksi sen jälkeen kun äitini kuoli.
Aloin kirjoittaa hänen kirjoituskoneellaan. Kuuntele.
Tyhjä sivu.
Ei näe lukea mitään, nauha on aivan kuiva.
Siitä naisesta.
Hän niissä valokuvissa. Hän siinä kirjeessä.
Se kirje valokuvaajalta, kaverilta jota sinä vihaat.
Minä näin unta hänestä. Hän kuvasi minut täysin alasti.
Noin vain. Me tapaamme.
Anteeksi. Hetki vaan.
Jatkuuko tämä juttu edelleen Argentiinassa?
Minä aion lähteä lehdestä.
Ei minun tarvitse ajatella sitä. Minä en aio jäädä tänne.
Koska en kestä tätä paskatunnetta sadan metrin päässä
pojastani josta tuntuu myös paskalta, kuin me olisimme kuolleita!
Viime yönä minä itkin enemmän kuin hän.
Ja jos minä ajattelen tätä enemmän, minä tulen olemaan samaa mieltä Antonion kanssa.
Minä tulen takaisin kolmen päivän päästä. On parempi että menen.
Niin pian kuin mahdollista.
Ei mitään.
Menen tapaamaan sitä gynegologia ja otan ne testit. Kolme tai neljä päivää.
Sen ajan vie lähettää minulle liput ja kuvat.
Kiitos.
Minä teen hyvää työtä, saat nähdä.
Me halusimme päästä maailman ääriin.
Siellä ei ollut edes teitä.
Kun tuo gringo laskeutui Bahía Blanca'lle
me olimme jo astumassa laivaan.
Hän vahvisti ensimmäisen työpaikkani.
Ei se ollut paljonkaan rahaa, mutta tarpeeksi matkaamme etelään.
Tämä Gringo Orestes oli kulkukauppias
jolla oli lentokone vaunun sijasta.
Tuohon koneeseen mentiin sisään
kuin olisi aina ollut kuljettamassa tavaraa Patagoniaan.
Kaupunki tupsahti esiin tyhjästä.
Ensimmäinen pysähdys lupasi miellyttävää taukoa.
Helppo työ, sänky, ruokaa.
Minun piti ottaa muutamia valokuvia eräälle muusikolle...
kuvittaakseni hänen nuottivihkonsa.
Kukaan ei tiennyt hänen nimeään.
Jopa hänen poikansa kutsui häntä sukunimellä: "Suárez".
Gringo! Toitko sinä ne levyt?
Tässä me olemme, Suárez. Minulla on kaikki.
Minä toin valokuvaajan ja kaiken mitä me tarvitsemme
suureen Radio El Mundon tangokilpailuun.
Santamarina. Suárez.
El Pibe Pedro,
Bandoneon soittaja ja tulevaisuuden säveltäjä.
Emilio, eikö niin? Gringo puhuu sinusta ylistävästi.
Tulitteko te yksin?
Dolores Puig. Emilio'n ystävä.
Kätenne ovat kylmät.
Tervetuloa Patagoniaan.
Ne jotka minä lähetän kilpailuun ovat kuten nämä...
heillä on vain teidän valokuvanne.
- Paljonko te maksatte minulle? - Sanokaa te.
Kuka näitä valokuvia katsoo?
Kerro minulle niistä ja minä voin kuvitella ne.
Kuinka matka meni?
En menisi tuollaiseen vaikka minulle maksettaisiin.
Minusta se oli ihanaa. Olen varmasti ollut entisessä elämässäni lintu.
Kyllä, naiset ovat rohkeampia kuin miehet.
Me olemme hyviä vain rakastumisessa.
Tekemään taiteellisia asioita:
ottamaan valokuvia, säveltämään tangoja.
Tai lentämään lentokoneita, jos olemme tarpeeksi rohkeita.
Mutta kun todella tarvitsette miestä,
kutsukaa nainen paikalle.
Suárez muistutti minua isästäni.
Hän läksytti mielellään.
Hän halveksi Buenos Airesilaisia, mutta halusi heidän tanssivan hänen tangojaan.
Hän päätti kuvittaa vuottivihkonsa naisilla.
Siitä syystä minä kiinnostuin Matildesta.
Kun kiipesi noita tikapuita hänen takanaan,
Minä näin näyn.
En kertonut sinulle. En halunnut olla tuomiopäivän profeetta.
Sinulle, nuo kaksi viikkoa Suárezin hotellissa...
oli osa seikkailua.
Eikö täällä ole lainkaan valaita?
Ne tulevat talvella, Kesä- tai Heinäkuussa.
Mene ulos! Mene ulos!
Minä sanoin sinulle etten halua että nukut täällä.
Kaikki on täällä sekaisin.
Jopa kuu on ylösalaisin.
Tämä huone on häpeällinen.
Häpeällinen, kuinka?
Minun nimeni on Dolores.
Minua kutsutaan Lola'ksi.
Matilde.
Emilio kertoi minulle tästä paikasta.
Paitsi että tämä on hotelli, se on myös...
Kukaan ei tule häiritsemään sinua. Älä pelkää.
En minä pelkää, olen vain utelias.
Minut kutsuttiin Buenos Airesiin mutta en halunnut lähteä.
Päästätkö sinä naisia tänne?
Enkö minä ole nainen?
Silloin tällöin minä nukahdan kynä kädessäni.
Ja voin tuntea sinut selkäni takana,
tähyillen tästä kirjeestä kuin pimiöstä.
Nämä kummitukset jotka ilmestyvät kuvista ovat kaikki mitä on jäljellä.
Nimettömiä kasvoja...
jotka joku saattaa löytää jonkun kuolleen valokuvaajan laukusta sängyn alla.
Älä koske, ole kiltti.
Se tulee aristamaan muutaman päivän. Yritä kestää sen kanssa.
Sinä olet uneksinut paljon.
Se johtuu nukutuksesta.
Sinä puhuit unissasi koko yön.
- Mitä minä sanoin? - Jotain valokuvista.
Minä valmistelen kirjaa 30-luvun valokuvista.
Kuulostaa hyvältä. Kuinka ihanaa.
Sitten sinun täytyy mennä "milongaan".
Olen jo käynyt siellä.
Minua pyydettiin tanssimaan, mutta en uskaltanut.
Minä olen toivoton.
Valehtelija. Et voi väittää minulle ettet osaa tanssia tangoa.
Älä kuuntele häntä.
- Mikä häntä vaivaa? - Minä olen vanha, mitä luulet?
Mutta minulla on hyvä muisti.
Sinä olet katalonialainen, etkö olekin?
Eivätkö kaikki kaupungissa "katso sinua pilke silmäkulmassa"?
Voi, kuuntele tuota! Jotain kirjaasi.
Tuo sanonta on antiikkinen, mummo!
Mitä se tarkoittaa?
Että nämä miehet jahtaavat sinua.
Jumalani, kyllä. Miehet tuijottavat varmasti sinua täällä.
Ikäänkuin me juoksentelisimme ympäriinsä alasti.
Jonain päivänä kävelemme näitä katuja pitkin,
mutisevat he kohteliaisuuksiaan kun sinä kävelet ohi.
Ikäänkuin minulla olisi vielä molemmat rintani.
Tiesitkö sinä mitä sinulla oli ennenkuin sinä tulit tänne?
Olin käynyt muutamassa kokeessa.
Mutta en ajatellut että se kasvaisi niin nopeasti.
- Mikä oli lääkärin nimi? - Tri. Zimmerman.
Hän sanoi että minun pitäisi mennä takaisin Madridiin leikkaukseen.
Mutta sinä et kuunnellut.
Jos minä olisin sinä, olisin kuunnellut. Sinun pitäisi mennä kotiin.
Mihin kotiin?
Eikö sinulla ole ketään Espanjassa?
Minulla on poika...
Minulla on aviomies...
ja minun isäni on lääkäri, hän pitäisi huolta kaikesta.
Mutta minä olisin yhtä yksinäinen kuin olen täällä.
Täällä minulla ei ole ketään kenen puoleen kääntyä. Se on siten selvempää.
Viime yönä, eräs ystävä Barcelonasta soitti sinulle.
Jordi?
Hän juuri.
Hän aikoo soittaa uudelleen.
Hän pyysi etten sanoisi mitään, pitääkseen sen salaisuutena.
- Hän kuulosti suloiselta. - Miksi hän soitti tänne?
Etkö sinä antanut hänen nimensä kun kirjoittauduit sisään tänne?
Sen varalta että jotain tapahtuisi.
Luulitko sinä että minä häipyisin maksamatta?
Entä miksi sinä luulet että sinä päädyit sydänyksikköön?
Sinä voit hyvin nyt, mutta leikkaussalissa sinulla oli rytmihäiriöitä.
Jos Zimmerman'lla on jotain sanottavaa, hän sanoisi sen minulle.
Eikä kenellekään muulle.
Sinun on lähdettävä tästä paikasta.
Hyvä on, mummo, nyt Veran täytyy levätä. eikö niin?
Hänen nimensä ei ole Vera. Hän on Dolores.
Suoraa päätä, sinä järjestit asiat näin ettet olisi yksin.
Siinä sinä olit,
opetellen uuden perheesi tavoillle.
Matilde tanssi, tietämättä että sinä vakoilit häntä.
Mutta minä tiesin siitä ensimmäisestä yöstä lähtien
että kaukana kaikesta...
sinä aloit oppia tietämään kuka sinä olit.
Kuinka meidän Gallegamme voi?
Minä olen "La Catalana".
Argentiinassa kaikki espanjalaiset ovat nimeltään "Gallegos".
Tule sisään, älä pelkää.
Kuinka sinä tiesit että se olin minä?
Minä kuulin sinut.
Sinun sydänäänesi voimistuvat.
Puhumattakaan siitä mitä minä voin haistaa.
Sinä olet vain tyttö.
Kuinka vanha sinä olet?
Etkö haluaisi kertoa minulle kaikkea itsestäsi?
En juuri nyt.
Toimmeko me tuota?
Minä kysyn kysymykset täällä.
- Etkö halua kokeilla? - En. Anteeksi.
Minä en siedä arvoituksia.
Jos leikkii tulella...
Sinä et ole sokea.
Minä näen jotain.
Valoja...
ja varjoja.
Valoja ja varjoja.
Oletko sinä ollut tuollainen koko elämäsi?
Minun onnistui nähdä mitä minun oli tarkoitus nähdä.
Sinä et ole nähnyt minua.
Tule.
Tänne.
Gringo kertoi minulle sinusta.
Mutta hän vähätteli sinua.
Minulle kerrottiin että sinä olet tanssija.
Tanssityttö. Tanssimisen sijasta minä vilauttelen persettäni.
Minä voin tanssia "sardanaa", äitini ansioista.
Haluatko yrittää tanssia tangoa?
Kävelet vain, siinä kaikkil´. Tasaisesti, kuten kuningatar.
Vittu tiukkana.
Katso kuka täälä on, mummo!
Päivää.
Se on kielllettyä, mutta kiitos.
Kuinka sujuu?
Tässä minä olen. He pitävät minut elossa saadakseen rahaa minulta.
Niinkö? Pyydämmekö sitten tyttöjä irroittamaan letkut?
Tee se. minä voin kuolla ilmaiseksi missä tahansa muualla.
Hoitaja, irroittaakaa tämä rouva näistä letkuista!
Lopettakaa tuo, te saatte meille kaikille vielä lopputilin.
Minä menin alas hoitajien huoneeseen ja otin sairaskertomukset.
- Mihin tarkoitukseen? - He eivät usko että minä olen ollut joskus nuori.
Älä sano että tämä olet sinä, mummo!
Eikö sinua yhtään hävettänyt?
Hävettänyt mikä? Ei täältä...
mutta täältä, me naiset olemme neitsyitä koko ikämme.
Jopa Lola.
Vaikka hän haluaa esittää huoraa.
Älä koske siihen!
- Mitä nuo ovat? - Rahaa.
Kaksi naimisesta, neljä koko yöstä.
Ei kahtakaan viikkoa ollut kulunut,
ja sinä muistutit jo heitä.
Menit pöydästä pöytään, ikäänkuin ettet olisi ikävystynyt.
hämmentäen asiakkaita.
Otatko sinä hänestä valokuvia?
Alasti?
Pukeutuneena tanssitytöksi.
Niinkuin minä tein junassa?
Minä näytän sinulle myöhemmin.
Mutta tällä tavalla...
Ei.
Ei?
Ei!
- Se maksaisi sinulle paljon. - Kuinka paljon?
Kaikki nuo.
Haitari oli pyhä.
Mutta sinä et koskaan pyytänyt lupaa.
Et voinut elää soittamatta sitä.
Jos sinä pudotat sen, minä hakkaan sinut kirjavaksi.
Onko se kovin vaikeaa?
Koko elämäsi ei riittäisi.
Haittaako sinua että Emilio nukkuu kanssamme?
Miksi se häntä haittaisi?
Joskus minä syön kotona
ja joskus minä syön ravintolassa.
Niinkuin asiakkaasi tekevät.
Menkää ulos!
Te olette kuin kärpäsiä.
Mnä varastin tämän teaterista. Jos sinä pidät siitä, saat sen.
Pysy paikallasi.
Valmis.
Te molemmat.
Ainoa asia johon sinä et koskaan koskenut olivat kirjat.
Mutta sinä opit ulkoa kaiken minkä opit sängyssä.
Sinä halusit opettaa Matildea, joka oli ammattilainen.
Hauskaa, eikö olekin?
Huora,joka ei usko ruumiinsa jakamiseen.
Haluatko nähdä kuinka Emilio ei myöskään usko sitä?
Että sinä olet se joka huijasi muita ihmisiä?
Me teemme kuten meille sopii.
Tiedätkö sinä sen?
Tämä menee rikki vain kerran.
Ja sitten sinä olet neitsyt koko ikäsi.
Ainoa jota sinä pystyit huijaamaan oli se poika...
Hän ei voinut lakata tuijottamasta sinua.
Eikä minuakaan.
Mutta hän katsoi minuun ikäänkuin se olisi ollut kaikki minun syytäni.
Pääsitkö sinä naimaan, iso poika?
Kenestä sinä pidit enemmän?
Joskus minä muistan sen pojan.
Luulen että hän edelleen käpälöi sinun kuviasi ja muistojasi.
Niitä vähäisiä joita me jätimme jälkeemme.
Mitä sinä teet ylhäällä?
Jos sinä tarvitset jotain, kysy. Mene takaisin sänkyyn.
Haluatko sinä nähdä ne? Hyvä on.
Mene takaisin sänkyyn niin minä tuon ne sinulle.
- Minun pitää soittaa Jordille. - Ei, ei pidä.
Eikö hän ole tuo ystävä joka soitti Espanjasta?
Et sinä voi soittaa ulkomaille täältä.
Sinä voit soittaa huomenna, kun me siirrämme sinut.
Hallissa on puhelinautomaatti.
Tule.
- Vera! - Anna vähän vaihtorahaa.
Et sinä voi soittaa Espanjaan kolikoilla. Sinä tarvitset kortin.
- Anna sitten minulle kortti. - Mistä minä sellaisen hankin?
Eikö sinulla ole korttia?
Minullako? Ei.
Ole kiltti, Vera, sinä saat minut vaikeuksiin. Etkö sinä ymmärrä?
Mitä minä en ymmärrä? Että minulla on syöpä?
Että minua kaivellaan kuten äitiäni?
Tietysti minä ymmärrän! Paremmin kuin kukaan muu!
- Vera, kuuntele... - Ei, sinä kuuntelet!
Minä hoidan oman elämäni, eikä minulla ole aavistustakaan kuinka paljon sitä on jäljellä
ja minähän hoidan sen! Onko selvä?
Jos sinä haluat auttaa minua, anna minulle kortti.
Minulla on yksi.
- Kiitos. Onko Matilde sinulle sukua? - Hän on kuin mummo.
Hän luulee että minä olen joku toinen. Katalonialainen, kuten minäkin.
Jordi? Täällä Vera.
Minä voin hyvin, minä vannon.
Ei, en minä siksi soittanut.
Se on siitä kirjasta.
Minä luulen että olen löytänyt jotain.
Minä en ole hullu!
Minulta poistettiin rinta, ei aivoja!
Älä kerro sisarelleni...
Se on yhtä paha kuin kertoisit isälleni.
Anna Antonion uskoa mitä hän haluaa, että minä olen täällä tanssimassa, naimassa....
mitä tahansa, mutta minä en halua että hän tietää mitään leikkauksesta.
Hyvä.
Kuuntele.
Yritä muistaa.
oletko sinä koskaan nähnyt valokuvaa siitä naisesta jolla on "bandoneón".
Hän joka muistuttaa täsmälleen minua. Alasti, "bandoneón'n" kanssa.
"Bandoneón"! Musiikkisoitin, haitari, Jordi, Jeesus!
"Bandoneón", Suárez.
Istu alas.
Kuuntele.
Jos sinä soitat näin...
Se naukuu.
Mutta jos levität jalkasi...
levälleen...
se huokaa...
sinulle.
Ja jos sinä teet näin, ja kosket täältä...
se antautuu.
Suárez.
Sinä olet kuvassa. Siirry.
Kuuntele.
G.
A, G, F, G...
Siirry, Suárez, ole hyvä...
Se on kuin nainen.
On tiedettävä mistä painaa oikeita koskettimia.
Katso minua.
Etkö sinä pidä siitä kun minä katson Suárez'a?
Tai Matilde'a?
Katso minua.
Minä en näe sinua.
Ikäänkuin sinä vakolisit minua.
Katso minua.
Minä en näe sinua.
Se et ollut enää sinä.
Minä olin luonut sinut. Tai Suárez,
joka sanoi että se kuva oli paras,
vaikkei hän ollut koskaan nähnyt yhtään niistä.
Hänet aiotaan kastaa.
Minä olen odottanut tätä niin kauan, tyttö.
Sinun hajusi on B...
...B-molli.
E, F, G, A.
G, F, E, D, C, F.
D, E, F, G, E, D, C...
B, C, D...
Minä aion omistaa tämän tangon sinulle.
Se on sinun.
Ikuisesti sinun.
Koska sinä aiot lähteä?
Aikaisin huomenna.
Minä maksan Gringolle valokuvista kun te jätätte ne painatukseen.
Minun ei pitäisi oikeastaan maksaa niistä
koska te teitte niin hyvän sopimuksen.
Oletko sinä varma tästä?
Ethän ole rakastunut?
Minäkö?
Tähän naiseen?
Ei hän ole sellainen nainen johon rakastutaan.
En kestäisi sitä että hän nussii muiden miesten kanssa.
Mitä sinä luulet rakkauden sitten olevan, senkin typerys?
En tiedä...
Ei se tapahtunut minulle, mutta...
minä luulen että hän on.
Hänenlaiseensa tulee langeta, tähän tyttöön.
Sitä ei Emilio ymmärtäisi vaikka hän olisi humalassa.
Mitä sinä luulet rakastumisen olevan?
Virhe.
Paskaa.
Se paranee hyvin.
Maanantaina minä otan tikit pois.
Riittää.
Aion laittaa siihen vedenpitävän siteen.
Jos olet varovainen, voit käydä suihkussa sen kanssa.
Ensin, voinko minä nähdä sen itse?
Siitä vaan.
Voit tulla tapaamaan minua maanantaina kello 16:00, eikö niin?
Voit lentää Madridiin samana yönä.
Sinä voit jopa varata liput.
Hyvä on.
Heti kun olen saapunut Madridiin, aloitan kemoterapian.
Nyt otat vain antibiootteja vielä toisen viikon...
kipulääkkeitä joka kuudes tunti...
ja jos kivut yltyvät pahemmiksi,
menet apteekkiin hakemaan tätä.
Tämä saa sinut tuntemaan huimausta.
Oletko sinä edelleen yksin?
Ehdottomasti.
Mitä sinä aiot tehdä tänä viikonloppuna?
Luulen että pysyttelen hotellissani.
Miksi?
Onko sinulla jotain muuta suunnitelmaa minulle?
Sinä et ole kertonut minulle tarvitsenko minä kemoterapiaa vain enkö.
Minä haen biopsy-tulokset huomenna. Mutta se on mahdollista, kyllä.
Sinä olet hyvin nuori, Vera. Sinun iässäsi...
Minä olen saman ikäinen kuin äitini oli.
Isäni laittoi hänet ottamaan kemoterapiaa mutta hän kuoli silti.
Sinä aloitat alhaisesta ja siirryt niin korkealle kuin pystyt.
Niin korkealle kuin hämähäkki vie sinut. Joka päivä, vähä vähältä korkeammalle.
Kaikki tulee hyväksi.
Minä voin sanoa sen kun heidät tuodaan takaisin leikkaussalista.
Katson heitä silmiin ja tiedän.
Kun he heräävät, sitä ihmettelee mitä he näkivät,
missä he ovat olleet.
Minä en ole uskovainen, mutta minulle he ovat kuin astronautteja.
Enpä tiedä, en ole koskaan katsonut astronauttia silmiin, mutta...
mutta minä tiedän että on olemassa asioita jotka kuuluvat toisenlaiseen järjestelmään.
Älä kerro Tohtori Zimmerman'lle tätä...
mutta on olemassa asioita joita me lääkärit emme tiedä,
eikä niitä voida selittää.
Niitä ilmaantuu joissain täysin epätoivoisissa tilanteissa,
ei kuten toivona helvetissä. vaan ne ikäänkuin näyttävät selviytyvän.
Jos me unohdamme itsemme ma alamme puhua ikäänkuin sinua ei olisi,
voit sinä olla se joka sanoo meille:
Hei, hetki, odottakaas vähän, minä en ole vielä mennyt.
Se riippuu teistä.
Joko te uppoatte tai uitte, kukaan ei voi tehdä sitä puolestanne.
- Ovatko valaat jo tulleet? - Ne ovat olleet paikalla jo jonkin aikaa.
Sukelsitko sinä niiden kanssa?
Kerro minulle!
Eräs poika halusi tietää minne valaat menevät ja koska ne lähtevät.
Talvella hän etsii niitä rannalta...
ja kesäisin hän kyselee niiden perään.
Odota minua!
Mutta kun ihmiset puhuvat merestä,
he puhuvat merenpinnasta.
Heidän pitäisi varoittaa häntä menemästä liian syvälle.
Ei sanaakaan valaista.
Eräänä päivänä hän lakkasi kysymästä,
ja meni uimaan valaiden kanssa.
Jatka.
Tuolla alhaalla sinä näet kaiken ylösalaisin.
Merenpinta on kirkasta kristallia...
ja valaat lentävät.
Tuo poika ymmärsi että rannalta näkee meren väärän puolen.
Sieltä alhaalta voi nähdä todellisen meren.
Hän oli hieman peloissaan.
Miksi? Mitä tapahtui?
Ei mitään, ne tulivat vain vähän liian lähelle.
Valaat ovat ujoja, mutta ne ovat myös uteliaita.
Ne tuijottivat häntä suurilla sinisillä silmillään
nähdäkseen hänet kunnolla.
Minä se tässä ole mysteerio, ajatteli tuo poika.
Ja sillä hetkellä hän ymmärsi että kaikki on suhteellista.
Että on olemassa hyvin vähän mitä me ymmärrämme.
Joten hän lakkasi ihmettelemästä minne valaat menevät...
ja oli tyytyväinen vain istuessaan ja odottaessaan niitä.
Minne ne menevät?
En tiedä.
Jokin sanoo niille että niiden on lähdettävä.
Ja ne luottavat siihen.
Kutsu...
lajien käsky.
Sielujen vaellus.
Jokin johdattaa ne kohtaloonsa.
Ne tulevat ja ne menevät,
vaikka emme koskaan tiedä missä ne ovat olleet.
Se ei ole kala!
Sillä on lämmin veri! Ja se on saanut osuman harppuunasta!
Pedro! Tule tänne!
- Millainen se on? - Valtava.
Ja kun ne tekevät kuolemaa,
ne tulevat rannikolle.
Ei, mummo, ei. Ne kuolevat syvällä meressä.
Silloin tällöin rantautuu joku.
Mutta me emme tiedä miksi.
Koska ne ovat väsyneitä.
Minäkin olen väsynyt.
Vietkö sinä minut sinne?
Heitä minut mereen.
Sinun isäsi kertoo minne.
Äläkä unohda hakea rahoja.
Se maalaus roikkuu sängyn päällä.
Anna se hänelle...
kerro hänelle että tulee lähemmäs.
Tule tänne, katalonialainen.
Älä ole peloissasi.
Pidä huolta siitä maalauksesta minun puolestani.
Minä pidin todella hyvää huolta siitä.
Olen pitänyt sen säliössä sinulle...
koko elämäni.
Mene ulos, ole hyvä. Mene ulos nyt.
Ulos täältä! Molemmat!
Sydämenpysähdys!
Minä en tiedä miksi minä menin sille rannalle, se oli kuin sirkusta.
Katsellen luonnon onnettomuutta.
Minä annoin valokuvalle nimen
"Lajien Kutsu".
Ei, sen tarinan vuoksi jota hänellä oli tapana kertoa.
Minä annoin sen nimen sinunkin vuoksesi.
Lola!
Tule tänne, Emilio!
- Anna minulle kätesi. - Tule ulos!
Tule tänne, tule veteen!
Pelkäätkö sinä että rahasi
joita sinä piilottelet taskussasi, kastuvat?
- Mistä he sinulle maksoivat? - Kuvista.
Entä mistä Orestes'lle maksettiin?
En tiedä, Lola, ehkä siitä että hän toi meidät.
Entä minä?
Kuinka paljon minä saan siitä että poseeraan alasti?
En tiedä, Lola, sinun pitäisi selvittää sellainen Suárez'n kanssa.
Minä en ole sinulle mitään velkaa.
Kyllä, sinä olet minulle velkaa!
Sinä olet minulle velkaa matkan maailman ääriin!
Muistatko, senkin kusipää!
Sinä olet vapaa tulemaan ja menemään ja nussimaan ketä haluat.
Minä en ole edes oman ruumiini omistaja!
Hei, Vera, rakas.
Meillä oli ihana sunnuntai, eikö ollutkin, Juanito?
Ja Juanito on oppinut jotain uutta.
Odota vähän... Juanito. Tee se äidille.
Hän on oppinut viheltämään. Hän on harjoitellut sinua varten.
Koska sinä tulet takaisin?
Se olen minä, Antonio. Olen soittanut sinulle joka päivä tällä viikolla.
Hotellista sanottiin että sinä olit lähtenyt. Missä sinä olet?
Haloo, äiti, tervetuloa tietokoneeseeni.
Haloo, Vera. Tämä on Jordi.
Antonio soitti minulle, hermostui koska ei voinut tavoittaa sinua.
Minun oli pakko soittaa hänelle, Vera.
Haloo, äiti. tervetuloa tietokon...
Vera, minä soitan siitä Matilden valokuvasta.
Olen menossa hänen hoitokotiinsa,
mutta en ole varma kuinka antaa sinulle ohjeita.
Hänet polttohaudataan huomenna kello 9:00 Chacaritan hautausmaalla.
Jos haluat voimme nähdä siellä.
Hei.
Espanjassa me suutelemme kahdesti.
Minä vietin koko yön tehden paperitöitä.
Edes kuoleminen ei ole helppoa tässä maassa.
Voinko minä auttaa?
- Haluatko sinä nuo? - Antaisitko sinä ne minulle?
En minä näille mitään muutakaan keksi.
Tuo katalonialainen joka kiehtoi sinua niin paljon.
Matilde rakasti häntä.
Vaikka vaarini omisti parhaat tangonsa hänelle.
Hän oli muusikko mutta sai elantonsa naisista.
Ja tätä katalonialaista naista kutsuttiin nimellä Dolores?
Miksen minä voi mennä lentäen?
Minä en paina mitään, vähemmän kuin kirje.
Minä haluan mennä yksin.
Montako päivää sinä aiot viettää Trelew'ssä?
En tiedä, Lola.
Minun on löydettävä laboratorio,
tehtävä kopioita, puhuttava painajien kanssa...
Entä jos sinä et tule koskaan takaisin?
Kuinka minä pääsen takaisin Buenos Airesiin?
Sinä et ole vapaa... Sinä olet pelkuri.
Herrat!
Minä haluan nostaa maljan!
Ystävällemme valokuvaajalle.
Seuratkoon hän kohtaloaan! Kippis!
Kuka tietää mitä ihanuuksia hän tulee löytämään?
Mutta mitään parempaa ei ole kuin se jonka hän jättää jälkeensä.
Minua on aina kiehtonut hänen legendansa.
Mikä legenda?
Jotain josta he puhuivat
mitä hän teki, joka antoi tangolle nimen.
Hehkulamppu.
- Se juuri. - Mitä sinä tarkoitat?
Nyt se on mukava ja lämmin.
Nyt minä haluan että sinä soitat minulle.
Ilmeisesti ensimmäinen kerta
kun vaarini soittaa tämän tangon julkisesti.
hän tanssi sen.
Hehkulamppu jalkojensa välissä.
Tässä on 500, minä lähetän loput tavallisesti.
Hyvä on.
Kun minä tulin tänne opiskelemaan, asuin Matilden luona.
Nukuin sohvalla, katsellen tuota valokuvaa.
Pariin otteeseen minä kysyin häneltä siitä,
mutta hän hukkui omiin ajatuksiinsa.
Hän alkoi vain puhua itsestään.
Vanhus raukka.
- Missä tämä paikka on? - Patagoniassa.
Mitä sinä tulit opiskelemaan Buenos Airesiin?
Biologiaa. Kolme vuotta.
Sitten minun piti lähteä ja keskeytin.
Meksikossa minä vein turisteja sukellusmatkoille.
Onko totta että sinä uit valaiden kanssa?
Minun pitäisi vain tarkkailla niitä.
- Minä en pitäisi sellaisesta... - Mitä?
Että sinä tarkkailisit minua.
Jos minä olisin valas, tarkoitan.
Mitä sinä aiot tehdä tälle kaikella?
Rouva pyysi minua tyhjentämään hänen huoneensa.
Minun on mentävä. Muuten minä myöhästyn koneestani.
Sitä paitsi jos on jotain mitä minä en kestä,
niin se on muistojen keräämistä.
Niinkö?
Enkä minä pidä myöskään jäähyväisistä.
Ole varovainen.
Etkö sinä aio kysyä minulta mitä he tekivät minulle?
En.
He poistivat kasvaimen, saksanpähkinän kokoisen...
vasemmasta rinnasta enkä tiedä mitä muuta.
Tikit ovat edelleen siinä...
kuin piikkilanka.
- Minä halusin että sinä tiedät. - Minä tiesin.
Voisin näyttää sinulle sydämeni. Ihan totta...
Sinä voit nähdä kylkiluitteni välistä.
Sydämenlyönnit.
Tässä, muistoesine. Ota mitä tahansa haluat, mutta mennään.
Mitä tahansa?
Mene, sitten, Älä myöhästy lennoltasi. Minä pidän huolta kaikesta.
- Minä olen jo myöhässä. - Sinä ehdit vielä.
Nyt on korkea sesonki.
He alkavat odotuslistalta nyt.
Tarkoitatko sinä todella sitä?
Minä haluaisin jäädä tänne vähäksi aikaa yksin.
Todellako?
Haluaisin antaa sinulle jotain omaani.
Minä kirjoitin tämän.
Vakavasti?
Ei tämä voi olla sinä? Kyllä se on, kun sinä olit tyttö!
Katso tätä, sinä poseerasit valokuvissa alasti, aivan kuin...
Te muistutatte todella toisianne. Hän ei ollut niinkään väärässä, tuo vanha rouva.
Lopeta tuo!
- Sinä olit siis kirjoittaja. - Sinä sen sanoit: minä olin.
- Kun tein sitä mitä tahdoin. - Kuten mitä?
En tiedä, mitä minä tahdoin.
Niinkuin mitä?
Niinkuin nussin ventovierasta.
- Kuka se on? - Minä, Suárez.
Tässä. Ota tämä. Urondo'n pantti.
Ota se!
Lentokone lensi meren yli ja me lensimme majakan yli.
Vuorovesi oli korkea ja valaat olivat lähteneet.
Minulla oli outo tunne helpotuksesta,
joka pysyi minussa lopun matkaa.
Ja ikäänkuin kaikki olisi loksahtanut paikalleen.
Tänä aamuna oli yksi valas rantautunut Patagonian rannikolle.
- Tässä on tarina. - Syistä mitä me emme tiedä
tämä 15-metriä pitkä aikuinen valas oli rantautunut.
Se on ilmeisesti naaras.
Me työskentelemme vapaaehtoisten kanssa jotka tulevat laitokselta
pitääksemme sen hengissä.
Ja me toivomme että vuorovesi saattaa vapauttaa sen luonnonmukaisesti.
Kiitokset työtovereille Puerto Madryn TV'sta
heidän avustaan...
- Mitä sinä täällä teet? - Minä soitin Laitokselle.
He sanoivat että sinä olit valaiden kanssa.
Että sinä palaisit pimeän tullen.
Kun minä näin että se oli jälleen rantautunut...
Se oli rantautunut jälleen?
Että valas oli rantautunut jälleen samaan paikkaan.
- Mikä tuo oli? - Valaita.
Parittelua. Tämä paikka on täydellinen paritteluun.
Hylje. Tämä on Vera.
- Hei, Hylje. - Hei, Vera.
Arvaan että tulemme näkemään teitä enemmänkin.
Olen pahoillani, se ei ole minun syyni. Joku soitti minulle.
No... minä.
Näyttääkö tämä sinusta järjettömältä?
Mutta se on kuten se poika sinun tarinassasi,
me emme oikeastaan ymmärrä paljoakaan.
Sama tapahtui minulle Matilden kanssa.
Minusta tuntui että minua kutsuttiin ja minä menin sanomaan hyvästit.
Minusta tuntui kuin se olisin ollut minä joka lähdin.
Onko teillä vapaita huoneita?
- Kuinka valas voi? - Edelleen elossa.
Se on majakan alla kalliolla.
Eikö se harppunoitu valas ollut myös siellä?
- Jossakin täällä. - Missä sillä oli harppuuna?
Isketty aivan tähän. Silmän taakse.
Olen pahoillani, rouva, meillä ei ole enää vapaita huoneita.
Hän voi saada minun huoneeni. Minä nukun veneessä.
- Sinä olet järjiltäsi. Et voi. - Se on sinun.
Tuo valas josta sinä mainitsit, se jota oli harppunoitu,
- tapahtuiko se monta vuotta sitten? - Se oli vuonna 1934.
Kauan sitten...
Voisiko se olla sama valas?
Sen pitäisi olla hyvin vanha.
Mitä minä tällä teen?
En tiedä. Hän lähetti sen sinulle.
Eikö hän lähettänyt mitään muuta? Ei kirjettä?
Hän lähetti vedokset Suárez'lle.
Ja hän pyysi minua antamaan sinulle yhden muistoksi, siinä kaikki.
Sinä et voi työskennellä näin. Etkö sinä ota mitään?
Kun minä palaan, tuon sinulle joitain lääkkeitä.
Minne Emilio oli menossa?
Hän oli menossa etelään, Puerto Deseadoon.
Hän aikoi ottaa laivan Tierra del Fuegoon.
Suárez on minulle rahaa velkaa. Se on sinun jos järjestät minut pois täältä.
Minä voisin piiloutua koneeseen. Kukaan ei saisi tietää.
Entä jälkeenpäin? Kuinka minä tulisin takaisin?
Minulla on töitä täällä.
Pidä huolta tuosta kullastasi.
Gringo Orestes'lla on tapana puhua itsekseen.
Kerran hän sanoi minulle että unohtuneet sanat
voi edelleen kuulla ilmassa.
Että jos niitä toistaa, samat asiat tapahtuvat uudestaan.
Minä kirjoitan tätä,
asioita joita en koskaan sanonut sinulle, siinä tapauksessa että se pitää paikkansa.
Kun nämä kuvat otettiin
kukaan ei tullut ajatelleeksi että ne tunnistettaisiin.
Katso...
...kovettumat ovat samat.
Arvauksesi ei ole niin järjetön.
Eivätkö tiedemiehet usko näihin asioihin?
Päinvastoin.
Sitä me juuri teemme.
Minä pistäydyin viime yönä, mutta en löytänyt sinua.
Kirjoitatko sinä aina öisin?
- Siitä on aikaa kun kirjoitin viimeksi. - Sinulle tuli inspiraatio.
Tämä paikka on ihanteellinen sellaiseenkin.
Sanotaan että pitää vain päästä alkuun.
Ongelma on se että jos se ei tule ulos, se mätänee sisälle.
Kaikki tämä tietää rahaa.
He tekivät kampoja, nitroglyseriiniä,
öljyä, kaikenlaista kamaa.
- Kuinka kauan se jaksaa? - Ehkä, vuoroveteen saakka.
Emme voi tehdä paljoakaan.
Pitäkää se märkänä ja pelottakaa nuo saatanan kalalokit satuttamasta sitä.
Joko se hukkuu tai ui. Jos se ei vapauta itse itseään, ei kukaan muukaan voi sitä tehdä.
Entä jos se on se sama?
En tiedä, ehkä se herättäisi tieteellistä mielenkiintoa.
Sinä voitat, Gallega. Sillä on arpi silmän takana.
Kuulitko sinä?
Kuinka sinä jouduit tähän soppaan, vanha rouva?
Miksi sinä tulit takaisin?
Minä aloin lukea kirjaasi lentokoneessa.
- Niinkö? - Minä pidin siitä.
- Minä pidän tuon tytön vapaudesta. - Todellako?
Haluaisitko sinä tavata hänet?
Sinä jätit kirjeen sen väliin.
- Luitko sinä sen? - En tietenkään.
Minä olen lukenut sen tuhansia kertoja.
Ja kirjan kuvatekstin sijasta minä kirjoitin jotain muuta.
Asetin itseni Lolan paikalle. Hän ei pelännyt mitään.
Mutta kuinka sinä tiedät?
Minä tiedän. Voin kuvitella hänet.
Minä kirjoitan hänestä kuin olisin kirjoittanut itsestäni.
Etkä ole kirjoittanut mitään muuta tähän mennessä?
En.
Romaanin julkaisemisen jälkeen minä menin naimisiin...
ja sain pojan.
- Onko sinulla lapsia? - Kyllä.
Yhdeksänvuotias tytär, joka asuu äitinsä kanssa Meksikossa.
Entä kestätkö sinä olla erossa hänestä?
En.
Sitten sinä tiedät kuinka paljon se koskee.
Sinä et oikeastaan tullut kirjoittamaan valaista, vai tulitko?
Eikö Matilde koskaan maininnut ketään valokuvaajaa?
Kyllä, hänet joka otti ne valokuvat nuottivihkoihin.
Minulla on hänen kuvansa, ja se kirje.
Hän kirjoitti sen Lola'lle päivää ennen kuolemaansa, Tammikuussa vuonna 1939
- Eikö hän koskaan lähettänyt sitä? - Hän sai surmansa sodassa.
Mutta Lola oli jo kuollut. Minä tulin tänne tutkimaan sitä.
- Mitä muuta sinä tiedät Lola'sta? - En mitään.
Vain sen mitä vaarini minulle kertoi.
Että hän lähti takaisin Espanjaan ja että hänestä tuli tähti.
Se ei ole totta.
Jos Lola oli hänelle töissä, ei ollut mitään mahdollisuutta ettei hän olisi nähnyt.
Minun vaarini oli sokea, Vera.
Onko sillä mistä sinä kirjoitit mitään tekemistä näiden valokuvien kanssa?
Olivatko ne jo sinulla kun Matilde jätti tuon kuvan sinulle?
Ne kuuluvat kustantamolle.
Se julkaisee valokuvakirjan. He haluavat että minä kirjoitan tekstin.
Mikset sinä kertonut minulle?
En tiedä. Minä olen pahoillani.
Olin aikeissa palata Madridiin, tyhjin käsin, koska en löytänyt mitään,
minut leikattiin Buenos Airesissa ja minä tapasin Matilden.
Mahdollisuus, kohtalo, kutsu sitä millä nimellä tahdot.
Minä vein sinut hoitokotiin. Se ei ollut kohtaloa.
Sinä petit minut ja pidit Matilden tavarat.
Se ei ole mahdollisuus.
Joka tapauksessa sinä olit aikeissa heittää kaiken ulos.
Hei!
Mitä sinä täällä teet?
En mitään, kunhan menin ohi.
Jos sinulla on edelleen jotain valitettavaa, tässä on kirjan toimittaja.
Jordi Ferré. Hän pitää huolta kaikesta.
Minä unohdin nimenne.
Ernesto Suárez.
Sen miehen pojanpoika joka käytti Lolaa hyväkseen.
- Ketä? - Lolaa, Jordi.
Hän siinä kirjeessä.
Hei, Ernesto.
- Kuinka sinä löysit minut? - Mistä sinä haluat minun aloittavan?
Siitä kun sinä petit minut Antoniolle.
Sen jälkeen kun olin soittanut Tri. Zimmerman'lle minä lensin Madridiin.
Buenos Aires'sta menin sairaalaan tapaamaan häntä,
sitten sinun hotelliisi ja sinä olit lähtenyt. Kahden tunnin lento Puerto Madryn'iin...
etsin sinua jokaisesta kaupungin hotellista...
varasin huoneen ja otin taksin tullakseni tänne.
- Mikä tämän paikan nimi on? - Puerto Pirámide.
Se juuri, ja täällä minä olen.
100 kilometriä taksilla. Minun pitäisi päästä Guinnessin ennätysten kirjaan.
Sinä tapasit minun lääkärini, Jordi. En voi uskoa sitä.
Sinä et kykene edes kastelemaan kukkia.
Ei se ollut vaikeaa. Minä ajattelin vain: Mitä Antonio tekisi?
Mitä hän kysyisi? Mitä Antonio tekisi minun paikallani?
Anna heidän pitää huolta sinusta, Vera.
Sinä et selviä tästä yksin.
Minulla on syöpä yksin.
Antonio meni hakemaan tulokset jotka sinä sait Madridista...
ja isäsi otti yhteyttä Tri. Zimmerman'iin.
Joka tapauksessa. Minulla on biopsyn tulokset.
Anna se minulle.
Mennäänkö jonnekin drinkille?
Paska. Minä en voi tehdä muuta kuin juoda itseni humalaan kanssasi.
Anna minulle yksi.
Ei, Vera.
Terveenä oleminen on vastoin periaatteitani, mutta älä pyydä minulta sitä.
Se ei ole ainoa asia jota minä sinulta pyydän.
Tiedätkö sinä koska minä poltin viimeksi?
Viime kerralla kun minä rakastelin kanssasi.
Kuinka kauan siitä on aikaa?
Vuosia.
Kuinka monta?
En tiedä.
Mitä sinä teet?
Vera, minä olen likinäköinen.
Onko tohtori sanonut että sinä selviät tästä?
Minä olen jo selvinnyt tästä.
Paska, minä en ole koskaan ensimmäinen.
Mikään ei vedä vertoja seksille kun on oikein väsynyt.
- Minä en ole unohtanut sinua. - Ole hiljaa.
Ja tämä paikka sopii sinulle.
Sinä näytät ammattilaiselta kun rakastelet vaatteet päälläsi.
Voisitko sinä olla hiljaa?
Me olemme takuulla tehneet tätä oudoissa paikoissa...
mutta en muista että olisin koskaan tehnyt sitä huoratalossa.
- Mitä sinä sanoit? - Taksikuski kertoi minulle.
Täällä oli ennen huoria.
Ehkä juuri tässä sängyssä.
Mitä minä sanoin?
Mikä on vikana?
Ei mikään.
PIBE PEDRO JA HÄNEN TANGO KVARTETTINSA
Olen kuullut tuosta harppuunasta siitä lähtien kun olin lapsi.
Mitä sinä kuulit?
Se vedettiin ulos valaasta ja annettiin minun vaarilleni.
Sillä tavalla se pelastui.
Silkkaa onnea, voisi sanoa?
Tiedätkö mitä, Gallega?
Minä en usko mihinkään.
Minä haluaisin.
Uskoa Jumalaan, olla jalkapallo-intoilija, olla taistellut vallankumouksessa...
Mutta ei, ne muutamat asiat joihin minä uskoin, ovat kaatuneet.
Nyt sinä sanot minulle että se on sama valas, ja niin se on.
Sinulla ei ole aavistustakaan kuinka minä pelkäsin tuota harppuunaa.
Mitä sinä haluat?
Viskin.
Ei jäitä.
Mitä sinä menit hakemaan sieltä hoitokodista?
Rahaa. Sillä ei ole mitään arvoa.
Vain joitain vanhoja seteleitä, joita Matilde oli säästänyt muistona.
Siitäkö sinä puhut?
Mistä sinä nuo sait?
Matilde pyysi minua sekoittamaan ne hänen tuhkaansa kun hän on kuollut.
En tiedä miksi.
Tiedätkö mitä minä luulen?
Tämä oli Lola'n hinta.
Mitä sinä tiedät siitä?
Emilio mainitsee nämä rahat kirjeessä.
Hän sanoi että hän antoi ne Matilde'lle.
Ja se on ilmeisesti totta.
Ymmärrätkö sinä mitä minä tarkoitan?
Minä olin lapsi, tuskin muistan.
Muistatko sinä ne rahat?
Lola!
Minä haluan kiittää sinua siitä...
että olit Matilden kanssa loppuun saakka.
Poikani kertoi minulle kuinka paljon hän piti sinusta.
Kyllä, se on totta.
Anna minun esitellä itseni. Minä olen Pibe Pedro.
"Bandoneón" soittaja. Tuleva säveltäjä.
Lola!
- Suárez! - Emilio?
Siitä on kauan aikaa. Sinä muistit ystäväsi.
- Minun on puhuttava kanssasi. - Tulossa.
Mikä on?
Olen tullut hakemaan Lolan pois.
Kuinka sinä suunnitelet tekeväsi sen? Minä en luovu hänestä noin vain.
Ja jos tämä rotta koskeekin häneen enää, minä tapan hänet.
Kenet sinä aiot tappaa, senkin kusipää!
Ole sinä hiljaa, nainen!
Sinä et ota häntä pois noin vain.
Jos sinä haluat hänet...
Älä tule sitten tänne huutamaan ja kiljumaan.
Lola ei lähde täältä mihinkään!
Jos sinä et pidä turpaasi kiinni minä myyn sinut sen sijaan.
- Onko sinulla käteistä? - Kyllä...
Ne 1,500 jotka sinä annoit minulle.
Kerro minulle jotain. Mihin sinä häntä tarvitset?
Minä vain haluan hänet. En tiedä miksi.
Mitä se sinulle kuuluu?
Minä en mielelläni huijaa ketään.
Meillä on muita jotka ovat paljon paremmassa kunnossa.
Mutta, joka tapauksessa,
jos Lola on sydämesi valittu,
ja jos Matilda on samaa mieltä...
Hei, tyttö?
Sinä päätät.
Jos sinä haluat hänet, hän jää.
Jos sinä lasket hänet menemään, ovat rahat sinun.
Älä viitsi...
ota ne.
Hei, kaveri, kaveri...
Lola ei ole enää sitä mitä hän oli.
Hän on todella mennyt alamäkeä sen jälkeen kun sinä myit hänet.
- Sinä et kertonut hänelle, ethän? - En, minä en kertonut hänelle mitään.
- Minä kerron sinulle jotta tiedät. - Minä tiedän.
Minä tiedän mitä minä olen tehnyt.
Ei, minä kerron sinulle jotta sinä tietäisit mitä sinä saat.
Kaikki se muu kama on oma asiasi, kusipää.
-tämä paikka on hurmaava, eikö olekin?
Nostalgian kosketus...
Myönnä että sinä poltat taas.
Osta vain omasi ja tapa itsesi hitaasti.
Te olette tunteneet toisenne pitkän aikaa.
Vera oli yhdeksäntoista.
Minä opetin kesäkursseilla ja me jouduimme tekemisiin toistemme kanssa.
Sitten hän alkoi näyttää minulle mitä hän oli kirjoittanut.
Ja koska minä ansaitsin elantoni muiden ihmisten lahjakkuuksilla...
Ja sinä julkaisit mitä hän oli kirjoittanut.
No, minä pyysin häntä kirjoittamaan tekstin valokuvakirjaan...
mutta nyt näyttää siltä että hän kirjoittaa romaania, eikö totta?
Mikä sen nimeksi tulee?
Ei aavistustakaan. "Lola'n Hinta".
tai "Huora ja Valas", jotain sellaista.
Siihen uuteen romaaniin.
Se tulee myymään paljon paremmin kuin se toinen.
Lola'lle ja Emilio'lle.
Minä antaisin sieluni jos osaisin tanssia kuten hän.
Koska minun ruumiini on jo...
He haluavat että otan lisää kokeita.
Tiedätkö sinä mikä on sentinel imusolmuke?
Varoitus.
Nuo kokeet näyttävät että muut ruumiin osat ovat kunnossa.
Minä en ole tohtori, mutta luulen että sinun tulisi tehdä niinkuin he sanovat.
Minä luulen että tuo vanhus haluaa omistaa seuraavan sinulle.
Kaksi pesoa makaamisesta, neljä koko yöstä.
Tänne ei pääse maksamatta.
Missä sinun merkkisi on?
Tänne ei pääse maksamatta.
Sinä teeskentelet kuin et tietäisi mitään, kuin et työskentelisi enää täällä.
Minä en sanonut mitään, menin ja maksoin merkkini.
Joten sinun pitäisi päästää minut sisään.
Ainakin... tuona yönä. Vaikka se olikin viimeinen.
Valaat kuuluivat hyvin läheltä,
kuin ne olisivat kutsuneet.
Olen pahoillani.
Minä halusin vain sanoa sinulle että baari oli suljettu
ja että minä löysin jonkun joka vie minut Puerto Madryn'iin.
Etkö sinä jää yöksi?
Onhan aina toinen mahdollisuus, eikö totta?
Joskus auttaa sanoa hyvästi.
Mutta minä olen liian humalassa. Minä menen mieluummin hotelliini.
Etkö sinä edes tee minulle palvelusta?
Etkö sinä edes yritä?
Ollaan olevinamme että sinä olet kauppamatkustaja.
Sinä tulet minun ovelleni...
ja kerrot että sinä tarvitset tyhjennyksen.
Mutta sinä et ole sinä. Hän on likainen vanha mies, eikö totta?
- Vaikka hänellä olisi sinun kasvosi. - Vera, lopeta tuo.
Jos sinä haluat naida, mene naimaan jonkun toisen kanssa.
Minun lentoni lähtee yhdeksältä.
Jos sinä haluat, niin sinä ehdit vielä
tapaamaan Tri. Zimmerman'ia.
Minä tulen lentokentälle.
Jätä vähän rahaa. Minä olen yhtä auki, kuin huora paaston aikana.
Silti, sinä luovutat ilman taistelua, Jordi.
- Olet edelleen sama... - Sama mikä?
Tiedätkö mitä minulle tapahtui näinä vuosina?
Ei yhtään mitään.
Joskus minä vain haluan puhua, huutaa julki...
koska noissa likaisissa baareissa ei voi kuulla mitään.
Ja minä kuulen itseni sanovan samoja vanhoja asioita.
Paitsi että minä olen vanhempi.
Mutta sinulla on onnea.
Minä toivon että voin sanoa samaa jonain päivänä.
Sinä tulet hautaamaan meidät kaikki.
Et ole enää se tyttö jonka minä viettelin.
Sinusta on tullut aikamoinen nainen.
Hyvä on. Anna minun mennä.
Päästä minut.
Minä olen sama vanha kaveri joka olen aina ollut.
Ota vaatteesi pois. Meillä ei ole koko yötä aikaa.
Meillä on koko elämä.
Me lähdemme huomenna.
Minä halusin vain olla kanssasi.
Etkö sinä aio kysyä minulta mitä minä haluan?
Sinä haluat lähteä, etkö haluakin?
Kyllä, mutta sinä et ole kysynyt minulta.
Ole kiltti, anna minulle anteeksi. En anna koskaan itselleni anteeksi.
Minä olen kaivannut sinua. Minulla on ollut kauheaa täällä.
Minulla, sen sijaan, on ollut täällä ihanaa.
- Minun piti saada olla yksin. - Minun piti saada olla yksin.
Mutta yksinoleminen Tierra del Fuegossa on pelottavaa.
Sinä opit ymmärtämään mitä sinä todella haluat.
Sinä ymmärrät mitä sinä haluat.
Ja minä haluan sinut, minä haluan olla sinun kanssasi.
Mitä minä siitä välitän mitä sinulle tapahtuu kun olet kaukana täältä?
Mitä helvettiä minä välitän mitä sinulle tapahtuu
kun sinä olet kaukana täältä?
Sinä haluat vain sitä mitä sinulla ei ole.
Eikä sinulla ole rohkeutta pitää huolta siitä mitä sinulla on.
Katso itseäsi.
Nyt sinä olet täällä etkä tiedä edes halua tehdä sitä.
Mitä sinä odotat, kun kohtelet minua kuten huora.
Sehän minä olen!
Sinun ansiostasi!
- Minä haluan nähdä heidät. - Mitä?
Ne 1,500 pesoa jotka minä maksan sinulle. Minä haluan nähdä ne!
Matilde otti ne.
En tiedä mikä on pahempaa, minun myymiseni vai ostamiseni.
Sinä olet edelleen sama.
Sama, mikä?
Sinä et ole mies...
Sinä et tiedä mitä sinä haluat. Ainakin minä teen mitä huvittaa.
Tietysti, sinä teet mitä huvittaa.
Puhummeko me minun iloistani vai Suárez'n iloista?
Sinä et tiedä kuka sinä olet ennenkuin joku silittää sinua.
Ole hiljaa.
Ja vain vähäisellä silityksellä sinä avaat jalkasi.
Sinä luulet tekeväsi mitä huvittaa
mutta sinä olet täällä muiden ihmisten iloksi.
Ja se on huoraamista, eikö totta?
En minä ole huora siksi että sinä myit minut.
Sinä myit minut kuin huoran.
- Minä en sanonut tuota. - Älä koske minuun!
Tiedätkö mitä minä ihmettelin kun olin kaukana poissa?
Kuka sinä olet
kun kukaan ei ole katsomassa sinua?
Me aiomme viedä Matilden ulos merelle.
Ernesto kysyy haluatko sinä tulla mukaamme.
- Minä sain sinut ylös sängystä. - Ei pidä paikkaansa.
Minä olin kirjoittamassa. Minä luulen että minä löysin sen.
- Romaanisi? - Kyllä.
Ja kun sinun isäsi kutsui minua ovella...
minä luulin että hän aikoi kertoa että se valas oli mennyt.
Joku aavistus?
Tai paremminkin, että se olisi mennyt jälleen.
- Mennäänkö katsomaan? - Miksei? Me olemme menossa sitä kautta.
Sinä nukuit hetken,
ja minä jäin katsomaan sinua lopuksi yöksi.
Kun Pibe Pedro koputti oveen viedäkseen meidän lentokoneeseen,
sinä avasit silmäsi ja katsoit minuun kuten vieraaseen.
Kum ne lähdimme aamunkoitteessa,
minä näin valaan lähellä hiekkasärkkää.
Varmalla eläimen vaistolla kuin aikaa ei olisi ollut,
se katsoi tiettyyn pisteeseen keskellä merta.
Minä olen enemmän kuin 1.500 peson arvoinen.
Kuuntele. Älä ole typerä!
Älä sekoita arvoa hintaan.
Minä en ole vapaa koska minut päästettiin vapaaksi.
Minä olen vapaa koska minä synnyin sellaiseksi.
Vaikka olenkin ollut täällä vain
muiden ihmisten iloksi. Eikö se ole totta, Suárez?
Sinä näit todella minun lävitseni...
vaikka oletkin sokea kusipää.
Ala vetää, tyttö.
- Entä nyt? - Minä käskin Hyljettä seuraamaan valasta.
Sano minulle missä pysähdyn...
Ja me heitämme ne tuhkat veteen,
vai mitä?
Minä heitän sinut sinne, jos et kerro minulle tarinaa.
Minä en edes kertonut Suárez'lle.
Sinä olet nyt Suárez.
Sinä et ole enää poika, isä. Enkä minäkään.
Minun isäni ei koskaan kerro.
Hän on ollut tuollainen koko elämänsä.
Kun vaarini kertoi omia tarinoitaan...
isäni lähti pois paikalta kuin välttyäkseen kuulemasta niitä.
Onko sinun hyvä olla, Gallega?
Sinun ei pitäisi tehdä tätä.
Ota vaatteesi pois, että et saa...
Minä teen mitä haluan! Älä kohtele minun kuin minä olisin sairas.
Mutta sinä olet. Minäkin unohdan sen toisinaan, mutta sinä olet sairas.
Minä olen kunnossa.
Minua vain huimaa vähän.
Se ei ole minun syyni. Jotkut asiat vain tapahtuvat.
Minä olen pahoillani. Minä en tiedä mitä sanon.
Sano ihan mitä haluat...
mutta älä sano että olet pahoillasi.
Tänään sinun isäsi muistutti minua omastani.
Kaikki ne asiat joita me emme koskaan sanoneet toisillemme.
Koko elämäni olen syyttänyt häntä kaikesta.
Se mitä sinä sanot on totta.
Tietysti minä olen sairas.
On helpotus kuulla sinun sanovan se.
En tiedä millainen sinä olit ennen. Mutta sinä olet ihana.
Sinä siis lähdet huomisaamuna.
Minä teen mitä huvittaa.
Kuten Lola, hän saa vihdoin selville mitä haluaa.
Eräänä päivänä minä löydän sinun romaanisi kirjakaupasta,
ja tiedän että sinä voit hyvin.
- Ostatko sinä sen? - Kyllä.
- Entä aiotko sinä lukea sen? - Kyllä.
Sitten minä kirjoitan sen.
Onko se täällä?
Kiitorata oli tuolla noin.
He tulivat tätä tietä...
ja kaartelivat valaiden yllä.
Me jäimme tuonne.
Valaita!
Lola!
Anna minulle kätesi.
Anna minulle kätesi!
Gringo! Laske se kone!
Gringo!
Laskeudu, Jumalauta! Lola!
Ota minusta kuva! Ota minusta kuva!
Ja sitten lentokone lähti matkalleen.
Eikä Gringo...
koskaan palannut.
- Näetkö sinä vielä heidät? - Kyllä...
He kaartelevat valaiden yllä.
Jonkin ajan kuluttua Matilde alkoi kertoa minulle...
että minä olin keksinyt tämän.
Ja että minä en ollut koskaan kertonut Suarez'lle...
Hän sanoi että minä olen valehtelija.
Ja Suarez...
ei koskaan saanut selville.
Minä näen tuskin mitä kirjoitan.
Luodit lentelevät kuin tähdenlennot.
Ja minä lausun toiveita kuten olen aina tehnyt.
Täällä, sodassa, sillä aikaa kun odotan vuoroani.
Otan valokuvia kuolemasta joka päivä.
Hän on olevinaan kylmä koska tietää että minä odotan häntä.
Ole kärsivällinen.
Minä en viivy kauan.